O MAIMUȚĂ ÎN IARNĂ
Versiunea în limba română: theo_buzau@yahoo.com
Marinare Esnault Lucien te rog să terci la galeră.
Mai navigăm cinci minute.
Am plecat.
Albert, te implor!
Nu mai face mizerie ca data trecută...
Doamnă, dreptul de navigare pe Yang-tze-Kiang
este recunoscut oficial prin Convenția din 03-08-1885!
Contești asta?
Nu contest nimic.
Îți cer să nu spargi totul, ca data trecută.
Oh, iertare!
Zilele trecute, oamenii lui Sun Yat-Sen
au vrut să se joace de-a idioții, noroc că am înăbușit revolta în fașă.
Fără cruzime inutilă, de altfel, marinarul Esnault poate mărturisi.
Pe onoarea mea.
Vom continua misiunea noastră civilizatoare.
Voi da ultimile instrucțiuni ale amiralului Guépratte,
rectificate de adjutantul Quentin, aci prezent. Asta-i.
Intenția amiralului e să săpăm un canal,
care să lege Hoang-ho cu Yang-tze-Kiang.
Yang-tse-Kiang? Bun.
Desigur, tu știi
că Huang-ho înseamnă "Râul Galben"
și Yang-tse-Kiang - "Râul Albastru".
Îți dai seama de aspectul grandios al amestecului?
Un râu verde,
verde ca pădurile, ca speranța.
Marinare Esnault, vom revopsi Asia
îi vom da o culoare de lumină.
Vom instala primăvara în această țară de rahat!
Ei bine, vă voi lăsa. Am de servit clienții.
Hei, indigeno! Un pic de tact, ăă!
Știm noi ce clienți ai!
Wehrmachtul cochet și sergentul-major cățărător, nu-i așa!
Eu nu mai am ce zice, ăă!
Albert, nu te înfuria.
Dar pentru Dumnezeu, ce naiba, eu vă ofer râuri tricolore,
munți de flori și temple sacre,
și le transformi toate în bordel!
- Matelot Esnault! - Da, domnule.
Vom arde satul. Unde sunt grenadele?
- Domnule Quentin!
Calmează-te, cer iertare.
O predare? Fie... Mână de fier în mănușă de catifea.
- Marinar, la vâsle! - Da, domnule.
Atenție la stânci,
și, în special, atenție la miraje.
Yang-tse-Kiang nu este un râu, este un bulevard,
o cale de 5 000 km. rostogolită din Tibet
pentru a se vărsa în Marea Galbenă,
cu galere, și cu sampane pe fiecare parte,
iar la mijloc, cu vârtejuri de insule plutitoare,
cu orhidee înalte cât copacii.
Yang-tse-Kiang, tovarășe, este... milioane de metri cubi
de aur si flori ducând în jos la Nanking.
Pe toată întinderea, orașe-pontoane de unde poti cumpara orice:
alcool de orez, religii, și apoi târfe, și opium.
Pot să te asigur, chiriașule, că pușcașul marin
a fost mult timp elementul decorativ al ceainăriilor.
În acele vremuri știam să râdem.
"Ea s-a așezat pe paie pentru un proxenet roșu și roz
"Era evreu, mirosea a usturoi
"Și-a avut-o; de la Formosa, a tras-o la un bordel din Shanghai."
- E frumos. - Nu eu am scris-o.
Sunt aburi ce mă-nvăluie când merg pe râu la vale.
Credeam că-i un bulevard...
Nu se știe. Poate-i un vis care se varsă-n mare.
Schnell! [Repede]
Ne năucesc cu războiul lor!
Hei! Așteptați-mă!
Achtung [Atenție], domnilor! Achtung!
Hai! Coborâți în pivniță!
Vor bombarda...
portul!
Portul este pe partea ailaltă! Cad pe cocoașa noastră, da!
Culcat!
Ar fi timpul să mergem acasă la soțiile noastre.
- Și-or face griji. - Ar avea și de ce.
- Uite-l din nou! - Eu spun că nu-i nimic!
- "Nu-i nimic" ... - Nimic!
- Ce faci cu cravata? - Vreau să mor deshămat.
- O să-ți faci toaleta de mort mai târziu, mișcă-te odată!
Oh! La naiba! Tac, tac, tac, tac, tac, tac, tac!
- Albert!
Albert! Ho!
Albert!
E un drum lung până la Tipperary,
E cale lungă de parcurs,
E un drum lung până la Tipperary,
Și la revedere Piccadilly
E cale lungă de parcurs.
Teutoni căcănari! Bandă de mâncători de căcat!
Oprește-te, Albert, o să ne împuște din cauza ta!
Dar nu legat la ochi, eu însumi voi comanda plutonul!
"Chiar în inimă, domnilor!"
Dacă tu crezi că-i momentul să faci pe grozavul...
Ce-are a face grozavul aici?
Intendent Quentin din corpul expediționar Orientul Îndepărtat,
Drepți! Ridicați drapelul!
Repaus!
Distracția se organizează!
La măcelărie am auzit că nemții distrug totul înainte de plecare.
Dar este dreptul lor.
Un soldat pe fugă are dreptul la anumite compensații de recreere.
Personal, mi-am "oferit" ceva arest sever.
Dacă ai bea mai puțin ți-ar fi și ție frică.
Dar aș fi diferit, și nu țin la așa ceva.
Și crezi că e inteligent să mori beat?
O să facă o impresie bună în oraș!
Știi ce se va spune?
Murind beat înseamnă să mor în picioare, și nu-mi pasă de bârfă!
Istoria va judeca, doamnă, și vreau să beau, ca de obicei.
Vor arunca dracu' totu-n aer!
Komm her! [Vino-n-coa']
- Albert, mi-e frică! - Bea.
Unde ești, Suzana mea?
Suzana mea!
Huh? Unde ... Ah!
Ascultă-mă, Suzanne.
Ce-ți voi spune acum e serios,... chiar grav.
Dacă vom ieși din asta,
și casa va rezista, iar eu voi putea să-ți aprind felinarul deasupra porții,
jur că nu mă mai ating de pahar, niciodată.
Uite,
poate fi ultimul.
- Uite că vin!
- La Tigreville. - Urcă.
- E departe? - Nu, șase kilometri.
E vreun hotel deschis?
Nu e sezonul. O să-ți arăt ce-a mai rămas.
Pentru timpul potrivit, ăsta e ROCHES NOIRES,
ce e bine, e că închide pe 15 septembrie.
Mai bine rămâneai în Deauville,
acolo-s hoteluri mai bune.
La Cannes, de asemenea, sau la Palma... Din păcate, nu am nimic de făcut acolo.
Am spus și eu așa ...
Mai e ăsta, "La Quentin", e deschis...
dar, te previn, să nu te necăjești.
- De-aia am venit, să mă necăjesc. - Oh, bine...
Quentin! Albert!
Albert!
- Ce este? - Un client!
Cobor acu'.
- Cât datorez? -1 500 de franci pentru cursă.
Și 500 pentru conversație, ține.
- Mulțumesc.
- Bună seara, Albert. - Bună seara.
- Ai o cameră? - Am paisprezece. Intrați.
Dacă doriți să mă urmați...
Dacă ați venit pentru băi...
sezonul s-a închis.
Ce-i aia sezon? Țăranii spun că nu mai există sezon.
Aveți încă unul?
De la 1 la 15 august în anii de excepție.
- Stați mai multe zile? - Nu știu.
- Iată...
- Pare perfectă pentru mine. - Completați formularul mâine.
Aveți nevoie de ceva?
- Ce se poate bea la ora asta? - Vittel, Evian, Perrier.
- Chibzuind, nu mi-e sete. - Cum doriți. Noapte bună.
- Cine era? - Un client.
- A spus ceva?
A vrut o cameră, i-am dat-o pe 8.
Ciudată oră de sosire, mai ales pe vremea asta.
Voiajorii sunt făcuți să călătorească.
Ce-are a face vremea?
- Ascultă. - Ce?
Nu-mi spune că e natural.
Și ce? nu-i firesc să caute toaleta?
Albert!
- Căutați ceva? - Ușa.
E chiar în fața dvs.
Fiți amabil s-o închideți la loc, ăă...
- Domnilor.
- Ce dorește domnul? - O bere Picon.
Dl Esnault, pentru o bere Picon, este jumătate și jumătate?
Poate deveni așa dar nu acum.
Vei vedea, am rețeta mea.
Între timp, formează-mi un număr de telefon.
- Pentru aici? - Nu.
- Paris? - La Madrid. Este scris aci.
Dl Esnault, pentru a suna la Madrid, cum se face?
Un pic de liniște, telefonez în Spania!
Dra Claire... și-mai-cum?
Claire Prevost.
Pentru numărul 14 Tigreville,
aș dori 394800 Madrid.
- În Spania? - Da, în Spania.
Un preaviz pentru dra Claire Prevost.
- Așteptați câteva minute. - Alo! Cu ID.
- Ok. - Mulțumesc.
Vor suna ei peste un timp.
- Intre timp, ce-ți pot oferi? - Un Calva' mic.
Un Calva' pentru domnu'.
Pentru mine, același joc în aceeași culoare.
Se culcă devreme vis-a-vis.
Aaa, fiindcă v-ați cazat la Quentin? De-aia faceți haz...
Nu știu dacă mai dă vin la masă.
Afurisitu' de Albert ... Putem spune că a sărit peste cal, ăsta...
Că, iertare doamnelor, era bun tovarăș și deloc snob la "biberoane"!
Haide.
Am râs mult, cu 15 ani în urmă, amândoi. Tandem teribil, cunoscut în zonă...
- Ești doxat... - Nu-s pinguin.
Și apoi, într-o zi, bang, niciun pahar. Abstinență!
Din acea zi s-a schimbat. Parcă ar avea un impuls rău.
Ce numești mata' "rău"?
Închiderea în sine, pretenția de-a nu face ca toată lumea.
- Modul lui de-a fi. - Întotdeauna a avut un mod al lui.
A făcut serviciul de militar în China...
Așa cum citește el cărțile...
crezi că citește ziarul ca oricine altcineva? Ai?
Are cărți cu lada...
Îți amintești de serile când se lua la harță cu ...
Cum îi zice ... Unu' mare, cu nume de apa minerală ...
- Apollinares? - Apollinaris!
Dar, cel puțin, înainte comunica.
După ce a-ncetat să bea a suferit mutații mascate.
Nu mai e nimic. Nu știi ce-are în "cofă".
După părerea lui Billoux, a avut un fel de... orbire.
De era un cancer sau ciroză hepatică,
aș fi fost primul cu pălăria jos, dar să spună!
Trebe că-i Madridu'.
- Alo? - 14 Tigreville?
Da, nu închide. E Madridul.
- Bună ziua, reședința Mora? - Da, Senor. Digame? [spuneți]
- Dra Claire Prevost. - O clipă, o chem.
Alo? Alo? Hei, cine este?
Alo? Cine este la aparat?
Ce-ar putea face acolo?
Caută ce nu avem noi.
Îți pare rău?
De ce crezi că aș regreta? Am bomboanele mele .
Albert.
Haide, vino în pat, hai.
Lui Hitler, tot ce aveam să-i reproșez era mustața.
Mai vreau o sticlă!
Spune-i ce-ai făcut sub ocupație.
Scriam la Kommandantur și-i denunțam pe toți răufăcătorii.
Taci naibii, te-am denunțat de zece ori pentru contrabandă.
Dar ei nu m-au crezut niciodată.
V-am spus c-a fost un fenomen!
Domnule, în sănătatea dvs.!
Un rând care vă va aduce fericire!
Mai veniți și la anu' în Tigreville!
Vin 20.000 parizieni în fiecare vară.
Este adevărat!
Chestie de iod, nimănui nu-i e frică nici măcar lui Berck!
Ni se spune "California Normandă".
Domnilor, pentru Tigreville!
Pentru Tigreville!
Domnilor, primirea voastră mă emoționează,
dar nu-mi va rătăci judecata.
N-am călătorit prea rău,
și asta-mi permite să vă spun, cu bună știință,
că orașul vostru este o plăcintă necomestibilă
și că aveți un timp de căcat!
- Presupun că domnu' glumește... - Categoric nu.
Știi că-n luna iulie, am avut șaptesprezece zile de soare?
Soare, din cur soare.
Nici nu știți ce-i soarele. Nu l-ați văzut niciodată!
Ăsta e soare!
Ah, dar vreau să văd pahare goale!
Quieto! [liniște]
- Poate fi înarmat! - Domnule, plătește!
Oamenii mei vor veni după mine, sunt țigani, tratează-i ca pe mine.
Te tratez cu niște șuturi...
Înapoi, Eschimoșilor! Mă întorc singur acasă.
Matadorul se întoarce mereu singur. Cu cât e mai mare, cu atât e mai singur.
Vă las pe banchizele voastre, la igloo-urile și la pinguinii voștri!
Por favor, senora, la ce ora este trenul de Madrid?
În cinci minute, de nu te grăbești, îl scapi.
Hai șterge-o, înainte să mă-nfurii!
Du-te să-l ajuți să treacă strada. Singur n-o să poată...
Berea Picon bere nu te iartă. De la asta i s-a tras moartea lu' tata.
M-am împiedicat de-o capcană de foci.
Se întâmplă. Sprijină-te pe umărul meu.
Ai un cap mișto.
- Asta-i gara? - Da.
- Vrei un bilet de peron? - Nu, nu-i cazul.
Ciao!
Bon voyage!
El e, s-a întors.
Vezi tu, ce ți-am spus!
Oh, la naiba ...
Bună, tată!
Ce ți s-a întâmplat?
Am coborât din tren din mers.
Așa o fi... Haide, ține-te bine.
Atenție ... Hai...
Oh, bunul meu tată ... Ce fericire să te am...
- Pot să-ți zic tată? - Da, poți.
Hai să mergem să bem una mică amândoi, pe șest.
Mulțumesc, dar eu nu beau.
Senora poate că dorește să țină un toast.
Senora vrea să soilească acum.
Du-te.
Hai, te duc la Prado. Cunoști Prado?
O grădină cu un muzeu deasupra?
Nu-i o chestie pentru care să mă trezești noaptea din somn.
Claire și cu mine mergeam mereu acolo, ne luam două gogoși,
și ne făceam vise pentru o sută de ani.
Poate-o știi pe Claire?
E prietena ta?
E prietena mea, prietenă care a "tăiat-o"...
Nu-i frumos, nu-i frumos deloc.
Nu poți refuza să bei cu un tip care nu mai are prietenă.
Ți-am mai spus că nu beau. Haide...
- Acum sting lumina și te culci. - Nu!
Am o idee mai bună: O să comand două sherry.
Ce e? Ce se întâmplă?
- Cine a sunat? - Nimeni, du-te înapoi în pat!
- O invit pe patroană la un păhărel. - Doarme. Toată lumea doarme. Hai...
Manierele se pierd...
Niciodată nu ne culcăm atât de devreme, la Madrid.
Sper să asiste și ea la debutul meu din arenele monumentale.
Îi voi transmite invitația.
O să fie lume... Luis Miguel atrage întotdeauna mulțimile.
De mult timp visez să triumfez la Madrid.
Publicul va fi exigent, mai ales în privința lui Miguelito.
Eu voi fi obligat să-mi asum riscuri.
Sper să fie totul bine.
O să-mi pun costumul meu alb, cel de la începuturile mele.
Îți amintești de acea novillada din Toledo?
Vântul rece, publicul înspăimântat și taurul care refuza să moară...
De-atunci am căsăpit mai bine de-o sută.
Gabriel Fouquet mai mare decât Pierre Schull!
Yo soy UNICO! [sunt unic]
- Te interesează, tata? - Poate...
Ce te interesează?
Matadorul? Taurul?
Sau Spania?
Călătoria. Modul tău de-a călători.
Oh, asta ... Este un secret.
Oh la-la... Cunosc vehiculul, l-am luat și eu...
Și nu a fost un tren de navetiști, crede-mă.
Și mie mi s-a întâmplat să beau și am mers mai departe de Spania.
De Yang-tse-Kiang, ai auzit?
Este nevoie de loc într-o cameră.
Sigur. Deci? Două Sherry?
Eu nu mai beau, Ronțăi bomboane.
Și asta te duce departe?
Tot în China, dar nu-i la fel.
Acum este un fel de China de anticariat.
Dar să mai cobori Yang-tze-Kiang într-o noapte, nu se mai pune problema.
Un pic aici, un pic acolo, și nicicum în fiecare seară.
Dulciurile pun capacul.
Bună seara.
- Tata! - Da?
Cred că am pierdut trenul de Madrid.
Când ai așa vise în cap,
nu te frămânți pentru un tren pierdut.
Știi ce mă faci să-mi amintesc?
La una din maimuțele rătăcite,
pe care le găsești în Orient atunci când vine frigul.
Ei? Ce-a pățit?
Nimic, a băut prea mult.
Despre ce-ați vorbit?
Despre maimuțe. Maimuțe și maimuțăreli.
Hai...
Albert! Ai văzut ce plătică am?
- Bună. - Cum e chefalul tău?
E păstrat. Și tu la fel... mulțumesc pentru aseară.
Ce-i cu seara trecută?
Clientul tău, spaniolul... 12 pahare sparte, cum ți se pare?
Mai întâi, de-acu' 15 ani ți-am interzis să-mi mai vorbești
și-a doua, dacă nu vroiai să bea, nu trebuia să-l servești.
Bețivi sunt cu duiumul pe-aici,
fără să-i aduci tu de la Paris!
Un bețiv?
Nici Bardasse, cu cele 15 țoiuri pe zi, nici el nu mai vine.
Le amesteci pe toate, spaniolul și moș Bardasse,
Marii duci și băutorii de meserie...
Marii duci?
Da, domnule, prinții bucătăriei, seniorii,
cei cu care ai băut pe vremuri și i-ai dat deoparte.
Clienții tăi și cu tine ați rămas la cretinismele voastre,
dar seniorii se tutuies cu îngerii.
Noi ăștilalți ne ținem cu litroșca fără să ne credem Dumnezeu Tatăl.
Taman asta îți reproșez...
Tu ai un vin prost și bucătăreala ta e nasoală.
Te-ai întrebat de ce "pilește" spaniolul?
Ca să uite de prostovani ca tine.
Cum dai chefalul?
- 300 de franci kilu'. - Vezi că am oprit eu jumătate.
Eu îl iau pe tot. Ambalează-mi-l și revin să-l iau.
- Nu se poate discuta cu tine. - Tu ești prea prost.
Ah, la fix.
Domnule...
Oh, nu, nu asta. Adu-mi un Vichy.
Hei, ce se bărfește prin casă?
- Despre ce? - Despre ieri seară.
Dl Quentin nu pomenește așa ceva. Pentru el, ieri este ieri.
Și astăzi este ziua de azi. E întruchiparea bunului simț.
Bine, cobor.
Ești nebun? Ce să facem cu toate astea?
Habar n-am... dar nu mă las luat la vale de dl Esnault.
Ăla... a coborât?
Ai nevoie de ceva, dle Fouquet?
- Am vrut să te întreb ... despre aseară - Să întrebi ce?
- N-am făcut prea mult tapaj? - Nu. Nu prea mult.
Cu-atât mai bine. Am discutat multe...
Nu prea am memoria numelor, dar unul mi-a rămas aici:
Yang-Tze Chiang.
Intotdeauna am reținut lucruri complicate
ca "anticonstituțională", sau dictarea Mérimée, regii Egiptului
O să-l adaug și pe Yang-Tzu Chiang.
Iartă-mă, dar sunt ore de vorbit și ore de muncă.
Eu, de ore ... Principalul e că nu te-am supărat.
Nu-ți fă griji, ca să mă enervezi, trebuie să te sacoli foarte devreme,
sau să te culci mult mai târziu.
Ei, doamnă Quentin, spionăm onor clientela?
- Domnule Fouquet ... - Asasinii și hoții se hrănesc cu ziare.
Omul hăituit este obligat să se țină la curent cu toate.
Cu mania portretelor-robot, trebuie să-mi schimb capul zilnic.
Ieri aveam cap de bețiv, dar mâine?
Văd că-ți place să glumești.
Te deranjează... să facem doi pași împreună?
Te rog.
Dle Fouquet, socoți să stai mai mult la noi?
- Întrebarea te poate surprinde ... - Soțul d-tale m-a întrebat la fel.
- Și ce-ai zis? - Că nu știu nimic.
Vezi, dacă trebuie să rămâi două sau trei zile,
n-am nimic de spus
dar dacă rămâi mai mult ...
Cum îți explici?
Aseară, Albert ți-a vorbit de Yang-tze-Kiang.
Ei bine, nu trebuia... e rău pentru el.
Trebuie că mă crezi nebună.
Nu am vrut s-o spun așa...
"Suntem o familie fericită, Lasă-ne în pace." Așa e?
Da.
Albert este acum perfect.
Mă tem că-i stârnești pofta de călătorie.
El ar putea crede că te duci în China fără el.
În Spania, doamnă.
- Poftim? - Pentru mine e Spania.
Vezi, poți dormi liniștită.
Evident, dacă este Spania ...
Fără indiscreție, de ce ai venit la Tigreville?
Pentru relaxare? Pentru afaceri?
Pentru cumpărături... caut un magazin de confecții. Știi așa ceva?
- Pentru barbați? Femei? - Pentru fată.
Ai putea merge la Landru
-îl cheamă așa fiindcă poartă barbă și i-au murit două soții.-
Mergi de-a lungul plajei, este prima strada care urcă.
- "La Chic parizian". - Mulțumesc.
Blanchette ...
E cineva...?
Blanchette,
târfă mică!
Ai scăpat? Nu-i frumos, aa!
Du-te la prietenii tăi.
Vrei ceva, dle?
Vreau ceva călduros, un pulover pentru fetițe.
Fetiță?
De mult timp nu le mai am cu fetițele.
- Câți ani are? - Zece ani.
- Zece ani solidă sau zece ani slabă? - Mai degrabă slăbuță.
Nu spui așa doar ca să-mi faci plăcere?
Deoarece... cred că am ce-ți trebuie.
Stimate domn, noi te așteptăm de treizeci de ani.
Cine este... "noi"?
El și cu mine.
Uită-te la el.
Mă tem că e cam mare.
Eram sigur că așa crezi. Toată lumea așa crede.
Nu știi despre lâna de Queensland?
- Știu cum e fiica mea. - Ascultă-mă...
Acest pulover nu este și nu poate fi prea mare.
De ce? Pentru că a fost tricotat pe măsura unei pitice.
Puppy Schneider, desigur, nu înseamnă nimic pentru matale...
- Ei bine, nu. - Ești prea tânăr.
Numai de ea se vorbea în înalta societate a anilor '20.
Un milionar american, cam așa arăta...,
a luat-o de la circ..., s-a înamorat de ea.
Oamenii mari au iubit întotdeauna femeile micuțe.
El mi-a comandat acest pulover după un model de Van Dongen.
Pe-atunci fuses crach-ul pe Wall Street, în '29...
milionarul s-a sinucis, cum te văd și mă vezi,
Puppy s-a întors la circ și puloverul a rămas aci.
Spun asta ca să vezi că nu e un pulover banal.
Puppy Schneider nu l-a purtat?
Jur.
Mai ai și altceva, de pe vremuri?
Nici nu bănuiești câte am...
Ghici pe ce stai...
Nu-ți fie frică!
Răutatea! Altă comandă pentru ziua de naștere a lui Puppy.
Ai cu ce ilumina întregul oraș.
Stimate domn, fă-mi plăcerea...
Și dacă vreodată ai nevoie de orice,
spun bine, de orice...
Nu voi face nebunia să mă duc în altă parte.
Trimite-mi nota de plată la hotelul Stella.
Nu este nici o grabă. Stimate domn, am onoarea...
Închizi deja?!
Păi, n-ai spus să duc nota de plată...
Ce promiți e datorie.
Gabriel! Ca să vezi!
Ce naiba cauți pe moșia noastră?
Ne cunoaștem?
Pe onoarea mea, ai fost mai chiaun decât am crezut!
- Nu-ți amintești? Te-am pus pe tren. - Aseară?
- Da. - Înțeleg...
Fii amabil să duci pachetul ăsta ...
Oh, nu, mă vor certa Adresează-te acolo.
Pentru povestea cu trenul, pot conta pe discreția ta?
Nu, nu cred că scapi așa ușor... vei da un rând diseară.
Domnule, personalul nu trebuie să accepte bacșișuri!
Cu ce te pot ajuta?
Să-i dați pachetul ăsta micuței Marie Fouquet.
Urmează-mă la vorbitor.
Intrați.
Vizita asta va bucura pe toată lumea.
Ne temeam că micuța a fost complet uitată.
Verificăm toate pachetele. Simbolic, desigur.
Maria are noroc de un tată atât de tânăr...
Da, dar eu nu sunt tatăl ei, ci un văr îndepărtat.
Păcat... Mă duc s-o caut... Așteaptă aici.
- Nu vreau să o deranjez. - I se întâmplă atât de rar...
Georgette! Ce se întâmplă? Să nu fiu deranjată de la lucru.
Nu-i nimic important, doamnă.
- E doamna directoare... - Nu știam că-i englezoaică...
Nu este, se preface.
Acum zece ani, și-a vârât în cap să vorbească englezește.
Probabil pentru a face impresie, să epateze parinții elevilor.
Așa m-am pus și eu pe engleză, altminteri unde ajungeam?
- Întreba englezește, răspundeam în franceză. - Acest lucru a pierdut-o pe Ioana d'Arc.
Oh, da, cu siguranță.
L-am îngrijit timp de zece ani pe Gral. Marvier, eroul de la Ambes,
i-am închis ochii senatorului-primar al Côte-d'Or...
devotamentul meu a permis Magdei Golovina să revină pe scenă...
Niciodată nu am pătimit atâtea câte-am tras de la Dna Victoria.
Vorbești singură, acum?
- Doamnă... - Domnul este ruda Mariei Fouquet.
Și? Ce-aștepți? Du-te s-o cauți!
Lipsesc două minute...
S-au bătut toți pe bordeaux anul ăsta.
Amintește-mi să dau telefon la Courtine.
Albert, nu mi-o lua în nume de rău,
dar știi, trăind împreună,
ajungi să ghicești anumite lucruri, să simți ...
Ce să simți?
Nimic concret, este doar o idee...
De vreo patru zile, simt că nu mai ești același.
- De când a venit domnul Fouquet aici ... - Ah, am ajuns la nod...
Draga mea Suzanne, ai făcut primul tău pas greșit.
Există femei care destăinuie soțului o viață de infidelități
dar tu mi-ai dezvăluit acum 15 ani de suspiciune, este mai rău.
Ai putea avea dreptate: "Cine a băut va mai bea."
Avem zicala contra noastră.
Nu-ți fă griji, glumesc.
Am o soție care mă veghează, o muncă acaparatoare,
și dulciuri să-mi distragă atenția, așa că ...
Ba chiar le dau naibii de bonboane.
De ce? Când o deprindere nu-i rea ...
Nu există obiceiuri bune.
Obiceiul este ca și cum ai muri pe loc.
Schiță-proiect pentru o publicitate îngemănată: lenjerie și detergenți.
Ei bine, ești pe fază?
În scenă, Richelieu ... Evident, cardinalul.
El ascultă cuvintele unui capucin bărbos care-i vorbește la urechea.
Deodată, din culise apare un atlet, purtând un slip imaculat.
Cu un gest îl îndepărtează pe consilier și-l arată pe atlet publicului,
spunând: "Credeam că Eminența mea e cenușie,
dar a lui e albă Persil."
Da, lipsesc ceva femei, dar în fine, mai vedem...
Al doilea proiect: paste Lustucru prezentate în desene animate.
O pisică încearcă să intre într-o oală plină de spaghete.
Apare moș Lustucru înarmat cu un polonic. Dialog.
Moș Lustucru:
"Măi motane, cauți pește?" Mâța, cu un zâmbet larg:
"Pește? Nu e mare lucru, vreau doar paste Lustucru."
Contez pe tine pentru a dichisi vocile, mai dogită a lui Lustucru,
cu mult ecou.
Asta e, la revedere.
Este foarte trist, un tânăr singur cu supa în față.
Dacă l-aș invita, ai spune că pun ceva la cale.
Să nu mai vorbim despre asta, hai... Domnule Fouquet!
Nu avem clienți la ora asta, vino la masa noastră.
Cu plăcere, scumpă doamnă.
- Te superi? - Nu, ești invitatul nostru.
Mary-Jo, mai pune un tacâm pentru domnul Fouquet.
Când vrei să exorcizezi diavolul, îl inviți la masă?
Nu văd unde bați...
Uite, gustă din asta...
Soția îți va ține companie.
- Marie-Jo! - Da, domnule?
Vino și destupă sticla.
Că-i revoluție ori paella, [pilaf]
nimic din ce este spaniol nu este simplu.
O paella fără scoici, este ca mielul fără usturoi,
ca un escroc fără rozetă... ceva care nu-i place lui Dumnezeu.
Pe vremea iubirilor mele făceam o paella ca nimeni altul.
Sper ca bețiile să nu-mi fi stricat mâna.
De ce bei?
Întrebarea mi-a mai fost pusă, dle anchetator.
Probabil de oamenii care te iubesc...
Probabil...
Claire mi-o punea de trei ori pe săptămână, trebuie că mă adora.
Te credeam dușmanul întrebărilor.
Corect, prefer răspunsurile.
Ciudat, și Claire la fel...
"Gabriel, mă iubești?" "Gabriel, de ce bei?"
"Nu-i frumos să fii în halul ăsta!"
Sub pretextul de-a nu ne lăsa să bem, ele ne vâră într-o sticlă.
Cred că au obsesii.
Obsesii de ce?
Nu am avut niciodată un vin rău, mai degrabă afectuos, chiar grotesc.
Aveam, în orice caz, farmecul imprevizibilului.
Aci, ești complet pe-alături, ele vor valori sigure.
Să aștepte un om și să vadă sosind altul, le displace profund,
mai ales că surpriza este rareori bună.
Am amintiri pe această temă.
Cu cele 36 de feluri să vii beat, trebuie să-i fi dat amețeli.
Posibil.
Ține seama că toate astea nu mă interesează.
Poate am abuzat un pic de dreptul meu de "mai-bătrân".
N-are nimic, mereu "m-am dat" mai tânăr decât vârsta mea.
Cu toate astea, am o fată de zece ani.
Păi atunci, ești nașpa...
De data asta abuzezi.
Când ai un copil, sunt lucruri pe care nu ai dreptul să le faci.
Cum o cheamă?
Marie. Am venit aici s-o caut, și apoi ...
Este internă la Școala Dillon.
Spune-mi, domnule Quentin, că tot am ajuns la indiscreții,
în China, ai fumat opiu?
Nu e nimic indiscret.
Da, mi s-a întâmplat în Shanghai, la Hong Kong ...
Nimic extraordinar, este visare.
- Nu-ți place să visezi? - Depinde de calitatea lucrurilor.
Acolo erau vise de pușcaș marin:
Amiralul Guépratte mă pupa pe ureche,
sau ceaiul avea gust de anason. O ușoară beție și-atât.
Și acum?
Uneori visez că fumez, asta trebuie să fie andropauza.
Uite Școala Dillon.
Hai, te las cu familia ta.
Și o sticlă pe mare!
O să vezi, dle Fouquet
într-o zi, vei ajunge să visezi că bei.
Marie Fouquet, de-ajuns! Te rog să vii imediat!
Ce maniere sunt astea? Joacă-te aici.
Hai să mergem!
Doi, trei, patru, cinci! Gata!
Nu-i voie să vă ascundeți în buncăr!
Vorbești de "caltaboș"...
Data viitoare, o rătăcim.
Las-o să caute, vai de picioarele ei...
- Mergem? - Și dacă mai este acolo?
Îi spunem că a trișat, asta o va face să plângă.
A fost numit "găsitorul"
era viclean ca o nevăstuică,
era un tip neînfricat
și care știa multe trucuri.
Seara pe bulevardul lateral,
când o vedeam pe doamna lui,
strigam pe mai multe glasuri:
eh, e femeia lu' Găsitorul.
Pe vremuri ...
Știam face cântece.
Paella d-tale a fost magnifică.
Cea care te va lua de soț va fi norocoasă.
Nu-i bine să te lipești de-o femeie cu virtuți culinare,
și nici cu altele de orice fel.
Pot fi apreciate și omagiile depuse într-o mâncare.
Dacă Albert ar cadadixi vreodată să gătească pentru mine,
aș considera asta un madrigal.
Mă mulțumesc cu omletele mele...
Din octombrie până în aprilie, suntem aproape singuri.
Și dacă atunci fac aranjamente e și asta un omagiu, nu?
Este adevărat. Practic, e frumos.
Dle Fouquet, Știi ceva despre Bourboule?
- Ei bine, nu. - Acolo l-am cunoscut pe Albert.
Era în permisia de liberare.
Purta un blazer cu dungi și pălărie de paie cu panglică asortată.
Frumos bărbat, și el știa asta.
A fost începutul de-nceput. Îți mai aduci aminte discul lui Dranem?
Este reveria... Foarte șmecheră treabă...
- Suzanne... - Oh, ce-i rău în asta?
A fost în iulie, erau mimoze... Purtai pantofi de pânză...
Imi amintesc de parcă a fost ieri.
Mi-aș fi dorit o pensiune în sud, Albert a refuzat.
A vrut să ne instalăm aici din cauza vremii nefavorabile,
ca să fie mai puțină lume... Vezi cum m-a sedus?...
Amuzant, să nu știi de Bourboule...
- Vezi, pe ea asta o duce la Bourboule.
Uite, suntem între noi ... să vă povestesc...
Oh, luna noastră de miere nu-l interesează pe dl Fouquet.
Nu-ți plac călătoriile? Albert este imbatabil...
...știe orarele tuturor trenurilor europene,
chiar și legăturile...
- ...nu-i așa? - Încetează!
Albert, fii drăguț, arată-i listele dlui Fouquet.
- Dar nu-l interesează. - Ba da, aș vrea...
Vezi! Chiar și pentru călătorii scurte...
Uite, trebuie să plece mâine noapte la Blangy.
are un bilet în buzunar, camera la hotel rezervată, tot.
- Asta e ceva, nu? - Nu știam că pleci.
Doar două zile. Mă duc la mormântul tatălui meu.
Mai ești aici când revin, nu?
Îți urez "drum bun!"
- Ne părăsești deja? - Da, mă duc să-mi dezmorțesc picioarele.
Nu știi ce pierzi... Am pus deoparte un Calvados vechi treizeci de ani.
Nu vreau să te întârzii. Mâine-i duminică
pleci diseară, vei avea o zi încărcată.
Vă mulțumesc pentru seara excelentă.
A fost destul de simplă.
Dar familială.
Tu îi oferi Calvados, bravo. Din fericire, este rezonabil.
Totuși, un Calvados ... e o găselniță...
Dacă ai fi vrut să-l faci să bea, nu puteai găsi ispită mai bună.
Da. Aș fi băut cu el.
Albert, doar nu vorbeai serios?!
Ai face mai bine să te duci la culcare.
Răspunde-mi mai întâi.
Draga mea Suzanne, ești o soție model...
Da, ai numai calități,
și fizic, ai rămas cum nici n-aș fi putut spera.
E fericirea-n șifonier... De-ar fi s-aleg, te-aș lua iar...
... dar mă enervezi.
Albert ...
Mă enervezi cu amabilitate, afectuos, cu dragoste,
dar mă e-ner-vezi !
Nu mai sunt în gaură, dar îmi vine...
și îmi dau seama că nu mai am rația de neprevăzut
și-aș cere iar!
Neprevăzut? Ce înseamnă asta?
Nimic, sunt idei din altă lume. Las-o baltă...
Dacă-ți lipsește într-adevăr, dacă te tot gândești...
ai putea lua un pic de vin la cină, o jumătate de pahar.
O jumătate de pahar?...
Dacă ar fi să-mi lipsească ceva, n-ar fi vinul...
...ci beția.
Doamnă, Domnule... Germaine!
- Debarasează asta. - Și mic-dejunul dlui Fouquet?
O aspirină o să-i ajungă.
- Albert este aici? - În bucătărie.
- Spaniolul tău e în intersecție! - Și ce? N-are voie?
Nu să facă ce face el! A, nu știi... E un dezastru!
Plânge e din mulțime
Te-ai țicnit de-a binelea, nu?
Ole!
Ești nebun!?
Ole!
Ești nebun de legat!
Ole!
Ce e? Ce se întâmplă?
Să faci așa ceva de Ziua morților! [02.11]
Din fericire, șoferul meu a frânat! Altminteri îl strivea...
A frânat. Atunci, gata... Las-o "moartă".
Am venit în pelerinaj, nu la circ!
Du-te, drumul este liber! Vezi de pelerinajul d-tale. Hai...
Doar n-o să-i iei apărarea!
Nu vezi că nu-i în stare normală?
Unde-i președintele să-mi ofere urechile? [taurului!]
Puteai face o pauză, nu?
- Yo soy UNICO! [sunt unic] - Taci, omule.
Ole, Carabineros! Como va usdedes? [Carabinierilor, ce mai faceți]
- N-aveți treabă? Ce-i aici? - Idiotul ăsta era să facă
zece accidente!
N-a fost nimic. A băut și el un pahar, ce-i?
- De unde-i? - Este un client de-al meu.
Client... e cetățean... Nu ești de pe-aici?
Și d-ta, ești de-aici, cu accentul ăsta de Cantal?
Rodez, în Cantal?! E beat criță!...
Alexandre, umflă-l, să-i vedem actele!
Ieșire în triumf! În sfârșit!
Uite, public nerecunoscător! Umpleți-vă ochii!
Fouquet Gabriel, născut la Paris pe 18.05.1930.
Domiciliul:
Strada Lincoln nr. 14 Paris 8. Ocupația ...
Îți spun că sunt eu garant pentru el. Las-o baltă.
Fă asta pentru mine.
Muchas gracias, doar că sunt adult ...
Ne strici treaba, nu vreau să te mai aud. Destul.
Dacă nu pot să mai zic nimic, voi aștepta afară.
Așa să faci, du-te la aer.
Mâine va fi plecat și nimeni nu se va mai gândi...
Bine, de rămâne la tine, să nu-l mai văd forfotind prin oraș.
- Și asta săi fie o lecție. - Da, de nu, este incorigibil.
Alo, aici jandarmeria Tigreville.
Cum? Un ambuteiaj mare la Hennequeville?
Ei, ce-ai pățit?
Cred că mi-e rușine.
Nu trebuie să-ți fie rușine când ai reușit o așa luptă cu tauri.
A doua mașină a fost nașpa, mă ataca mereu din stânga.
Mașini englezești..., așa-s astea... au deformații. Vino.
Unde mergem? Aș lua o dușcă.
Nu să pilesc, ci să mă întremez.
Bine, dar nu la Esnault.
- Ia zi-i... - Ce?
Ce-i cu locul ma'tale?
E un bordel sau, dacă vrei, un restaurant chinezesc.
Veneai des aici?
Da...
După părerea d-tale, pentru ce vrem să facem,
e mai bine să fii "măgar" sau chinez?
Să fie închis.
Albert!
Este o fantomă!
Sunt atât de fericită... îmi dai voie să te sărut?
Îți dau.
- Îți prezint un matador. - Încântată, domnule.
Nu promit că este autentic.
Nici aici, nu-i autentic dar cu nițel vânt din Tibet
poate să-ți dea iluzia c-ar fi.
În unele nopți, în spatele acestui zid, am văzut ...
nu mi s-a părut, nu-i așa! Am văzut...
un oraș, tramvaie, mulțimi,
drame ...
Cu ce vă servesc?
- Ce vrei pentru întremare? - Am încredere în matale.
Mai faci sake-ul tău special?
Sigur că da.
Atunci, să fie două.
Ar trebui să vă faceți griji, de-azidimineață, de la intersecție,
nimeni nu l-a mai văzut pe domnul.
M-am dus la Landru, la brutărie, la Esnault,
Nici urmă de domnu' evaporat ca...
Dacă ar fi avut un accident, s-ar fi aflat.
Sigur că s-ar fi aflat.
Ce să fac cu valiza lui?
Du-o sus.
- Dl Fouquet nu a cinat? - Nu.
- Dacă-l găsim, sunt împreună. - Dacă va fi găsit.
Pentru amiralul Guépratte!
Pentru El Gallo, Divinul Chel!
Pentru gloria pușcașilor marini din Extremul Orient!
Pentru Manolete, ucis la Linares de taurul Islero.
Și pe ăsta îl beau...
pentru prietenul meu Gedeon, căzut în ambuscada din Long Son.
Pentru Joselito, cel mai mare din toți!
Dacă o țineți tot așa, o să vă-mbătați.
Păi, de-aia avem permisie...
Ce cauți?
Pe Claire... trebuia să mă ia la ieșirea din arenă.
E vina ta. Dacă beai mai repede, ar fi fost deja aici.
Lucrurile nasc lucruri... din nimic, nimic nu iese,
nu există hazard.
Haide, ne întoarcem la cazarmă.
- Claire și cu mine te-am invitat. - Nu-i treaba ta, albăstrică.
Mi-am luat solda restantă.
Te-au plătit cu un bilet de tren?
Na, îți dau de dus și eu țin de-ntors.
- Fă-l așa. - Nu pot.
- Nu ai încredere? - Nu am niciun bilet.
Greșești, întotdeauna să ai un bilet, să fie.
Mi-am petrecut viața într-un du-te-vino continuu.
Instabil, așa se zice.
Haide, prea multă vorbă... ne deshidratăm. Vino.
Bună seara, și să ajungeți cu bine acasă.
Doamnă, am fost fermecat, la modul pozitiv fermecat.
Nopțile Chinei, nopți de dragoste ...
La naiba!
E întuneric, ca să vezi...
Este normal, e schimbarea de latitudine. Înainte!
Nopțile Chinei, nopți duioase, nopți de iubire,
nopți de beții, de tandrețe...
LA, LA, LA, ... Până la răsărit de soare...
Nopțile Chinei ...
Nopți de dragoste.
Ai un accident vascular?
Este vaca ailaltă, indigena, trebuie că mi-a strecurat ceva otravă.
Poate că nu mai ești obișnuit. Dacă vrei, mergem acasă.
Ho, băiete, nu-i din cauză că ai bulit două-trei mașini.
Eu, n-am avut nimic de-a face.
Le-arătăm noi ce putem face.
- Cui? - Ălora cumpliți. Vino.
Nopțile CHINEI,
Nopți CALINE, nopți de IUBIRE,
NOPȚI de beții,
deee tandrețe,
UNDE TE CREZI IUBIT până ce soarele răsare...
Nopțile CHINEI, NOPȚI CALINE ...
Două Calva' !
Fii bine venit, Albert.
Mi-am spus mereu: "Într-o zi, îl vom vedea din nou."
Iată-te ca pe vremuri. Mă simt cu douăzeci de ani mai tânăr.
Ca cine?
Tu, să nu începi iar cu espagnoladele tale!
Dacă prostia nu este plătită de asigurările sociale,
o să sfârșești pe paie.
Vrei să te-nvăț minte?
Îți interzic să-l tutuiești pe timonierul meu.
Ți-am mai spus că tu nu ești din aceeași familie.
Te previn, dacă ai venit să-mi dai ordine,
vă dau pe-amândoi afară.
Ăsta e doar un foc de-avertizare...
Lasă-l pe mâna mea!
Plecați, or chem jandarmii!
Nu trebuia să-i dea drumu'...
Lasă-i, sunt beți pulbere.
Da, domnilor, plini-ochi!
De mult așteptați asta, nu-i așa? Ei bine, s-a făcut!
Aveți despre ce vorbi în toate serile la iarnă!
Albert, nu-mi priește să-i mai văd, hai s-o tulim de-aici.
Ai dreptate, n-avem ce căuta la francezii mijlocași. Refacem batalioanele.
Și Calva', cine le plătește?!
Du-te la intendență, noi nu mai plătim,
nu ne mai cunoaștem, nu ne mai salutăm.
Vă disprețuim.
Doamne Dumnezeule din ceruri!
Albert.
- Ce? - Soția ta o să se supere...
- Nu vorbi de femei când patrulăm. - Drept e.
Vântul a început să se răcească. Te-ai gândit că plouă?
Blangy în Somme... Trebuie să te prezint lu' tata.
- Albert ... - Ce mai e?
Blangy..., nu se poate...
Vei fi dat dezertor. În timpul operațiunii, știi ce-i asta?
Nu pot să plec de aici, nu singur, ai înțeles?
- Eu am o misiune. - O misiune?
Aici, tu pici pe specialitatea mea... despre ce-i vorba?
Sssst...
Ți-am spus de fiica mea?
- Micuța Marie? - Aia-i...
Ei bine, nu-i fericită... Treb'e s-o iau cu mine...
Păi, mergem la ea.
Și acum, ca în fiecare seară, emisiunea lui Jean-Michel Audiard,
"Aici dansăm"!
Albert, nu pot să mă duc la ea așa...
Nu poți..., nu poți! E nașpa... Ce-nseamnă asta? Ăăă?
Taci dracu' din gură, e miezul nopții...
Vai de capul vostru, dacă ați ajuns în halul ăsta!
Bh... La prima vedere, apărarea pare cam șubredă...
Nu-i dăm roată, o luăm direct cu forța...
Eu mă cațăr, tu împingi...
Ei, nu tu ești la comandă... e vorba de fiica mea...
Ok. Bine ...
Hei, tu ești slab prefăcut!?
Păi, am limba încărcată...
Ce dracu' faci?... Dă-i pe partea ailaltă...
- Albert! - Ce-i?
Uită-te! Eu sunt Cristos...
Aaah...
Albert! Nu mă lăsaaa!
Trag la aghioase, nu?
Un clopoțel ... E un clopoțel?
Uite că se trezesc!
În sfârșit! Pregătire de luptă...
Ca și în '914, să investigăm lucrarea...
Păi?! Vă bateți joc de noi!?
P-onoarea mea, e o insultă la adresa sultanului!
Dacă aș fi avut un obuzier de 37 aș fi aruncat-o în aer rapid!
Oprește-te, e trimis un plenipotențiar.
Nu e prea devreme.
- D-ta, domnule Quentin, d-ta...? - Misiune excepțională!
Domnule Quentin, ar trebui să vă fie rușine!
Crede că vorbește cu mucoșii ei?
Adjutant Quentin, corpul expediționar din Extremul Orient!
Am venit să ne livrați pe fetița domnului!
Și de n-o livrați în 3 minute, nu răspund de acțiunile tatălui!
Tatăl? E o noutate...!
- Nu chiar. - Ai spus ...
Ce se petrece aici? Ce vor oamenii aceștia?
Ah... Englezul e deja la post! Atunci o luăm altfel...
Nu vă înțeleg. Ce vreți să spuneți?
- Să vezi cum îi iau eu pe engleji... - Inutil, doamna este franțuzoaică.
Cum era colonelul Lawrence arab! Perfidie legendară!
Cu mine nu ține... vă știu toate trucurile...
Nu împărtășesc opinia domnului despre Anglia.
Dar cel mai important este să știm...
dacă dl este tatăl micuței Marie Fouquet.
Pentru moment, domnilor, ar fi de dorit să plecați.
De restul ne vom ocupa mâine dimineață.
În interesul copilei, sper să fiți mai prezentabili
Condu-i pe domnii, te rog.
- Ea a spus: "Ne vedem mâine." - Dar e Fashoda!
- Dacă am lua în considerare o repliere? - De ce nu o retragere?
Cred că trebuie adus drapelul un pic mai repede!
Curier, transmite-i șefului de post...
că am fost de acord să amân cazul până mâine dimineață, nu mai mult!
Și dacă la ora 10, fata nu este la PC-ul meu cu arme și bagaje,
o să auzi de Husarii morții!
Consideră asta ca pe un ultimatum!
Bine, domnule Quentin, voi transmite.
Ai forțat un pic la înfricoșare, dar ai avut momente romane.
Întotdeauna. Ce noapte frumoasă, nu?
Aș vrea să te iau în Andaluzia, acolo nopțile sunt albastre.
Și în China la fel, când te duci înspre sud.
Știi ce ar trebui?
Să iluminăm toate astea, să vopsim totul în roșu.
Nu putem da foc totuși, deși, dacă stăm să judecăm ...
Taci oleacă. Lasă-mă să-mi amintesc ...
Feeria luminoasă ...
14 iulie în magazine ...
Unde am auzit asta? Fiindcă am auzit și văzut.
"Dacă aveți nevoie de orice-ar fi ... "
Un om bărbos ... "La Chic parizian"!
- Landru. - Corect.
El are o cutie plină de rachete, cât să arunce-n aer Versailles.
Ia-mă-n brațe, omule! Ești eu-l meu la douăzeci de ani!
Nickele! Campionul lumii!
Dacă petardele sunt ca Beaujolais-ul, vom fi auziți în Havre.
Că pocnesc bine, răspund ca de mine însumi.
Le am de acum treizeci de ani dar sunt nealterabile.
Semnate de Ruggieri.
Nu putem căra asta în doi... va trebui să facem zece drumuri.
Was ist das? niciodată nu s-a pus problema să fiu exclus din joc,
fie și numai pentru motive de supraviețuire.
Pirotehnica necesită multă învățătură,
și un talent nebănuit.
Haide, hai să mergem. Am uitat ceva?
- Nimic! Programul este asigurat.
23 globuri de aer, zece bombe de stele colorate,
evantaie cu surprize, 10 flox-uri rotative,
și o grădină suspendată.
Apoi, domnilor, o să fie ceva dantesc!
O să le revopsim cerul!
Splendid!
- Dar nu e 14 iulie! - E un foc de artificii!
De-acolo vine...
Albert face prostii pe plajă cu focuri de artificii.
- Lucien! Unde te duci? - Uită-te la asta!
Se pare că Albert e pe plajă cu astea!
Uite tribul Baluba, vine!
E nebun!?
Una verde acum, Quentin!
Și una roșie!
Și acum, una tricoloră!
E rândul tău.
E vorba să trosnim orașul, în onoarea autohtonilor.
Băștinașii sunt degeaba, trage primul foc!
La lumînările romane!
Prezentați torța!
La comanda mea, foc!
Pentru morții noștri!
- Pentru morții noștri! - Pentru morții noștri!
Hong Kong, La Cucaracha, Singapore și micuțul Tonkinez!
Puerta del Sol!
Și sărbătoarea continuă!
Destul cu gluma. O să vă bag la zdup!
Au adus jandarmii...
Eu vă spun să opriți gluma asta!
Delațiunea, domnilor, cere o pedeapsă. Explozivii sunt cu noi!
E timpul propice pentru artileriști!
Scumpule Barbă-creață, dă-mi niște petarde!
- În lada mare. - Altceva mai bun n-ai?
Grenadele de atac nu sunt mărfuri obișnuite într-o mercerie.
Facem ce putem cu ce-avem.
- Și asta? - Atenție! Se lasă cu bubuială...
Pentru ultima dată, vă somez să vă opriți!
Evacuați femeile și copiii, o să rad coasta!
Radem Normandia de pe hartă! Foc!
Inamicul a fost pus pe fugă, dar o retragere e necesară.
Fiecare pentru el. Eu mă duc la scaldă.
- Și noi ce facem? - Coborâm pe Yang-tze-Kiang.
Ho...
- N-ar fi timpul să ne întoarcem. - Întoarcere unde?
În caz de renegare, nu mai auzi cocoșul cântând?
Despre asta vorbim mai târziu fiindcă trebuie să prind un tren.
Tot mai mergi la Blangy?
Da, tata s-a obișnuit să fiu acolo...
atunci am să fiu acolo, nu strălucitor, dar prezent.
Și tu, te-ntorci la Paris?
Am văzut marea, nu pot merge mai departe.
Franța mereu ne-a arătat drumul către libertate.
"Libertate, libertate dragă", după cum a spus marele vostru poet, V. Hugo.
În numele acestei libertăți au căzut victime
în lupta extraordinară pentru care această plajă a fost un teatru tragic.
Tragic, dar glorios.
Permiteți-mi să mulțumesc în mod deosebit
d-lui Primar și consilierilor municipali
pentru focurile de artificii magnifice care au dat întâlnirii noastre pioase
o strălucire ce ne va inspira mereu.
De aceea strig din adâncul inimii mele:
Trăiască Statele Unite! Trăiască Anglia! Trăiască Franța!
Tată! Ce fericită sunt...!
- E-adevărat că mă iei cu tine? - Sigur că te iau...
Hei, ești țepos...
Pe mine nu mă-mbrățișează nimeni... Și eu sunt țepos. O să mă bărbieresc.
Um ... Ei bine, ei bine ...
O să iau trenul de ora 15, ce mai...
Văzând că nu mai vii, ți-am dus valiza la loc. O prostie...
Ba nu ...
- La revedere, doamnă Quentin. - La revedere, Marie.
La revedere, doamnă. Vă mulțumesc pentru tot.
Te aștept marți la trenul de șase?
- Sigur. - Nu uita să schimbi la Lisieux.
- Nu-ți fie frică. - Nu mi-e frică.
Regret că micuța nu a văzut focurile de artificii.
Nu sunt ei pregătiți să vadă așa ceva. La revedere.
- Schimbi trenul în curând? - Nu peste mult timp.
Nu ai timp să-mi mai spuni o poveste? Doar una...
Dacă așa vrei,... dar este ultima.
Și asta e chiar adevărată.
În China, când se lasă gerul,
pe toate străzile orașelor, există maimuțe rătăcite, fără părinți.
Nu se știe dacă au venit de curiozitatea sau de frica iarnii
dar, cum oamenii de-acolo cred că și maimuțele au un suflet,
fac tot ce pot ca să le ducă înapoi în pădurea lor,
pentru a-și regăsi obiceiurile, prietenii...
De-aia vom vedea trenuri pline cu maimuțe care se întorc în junglă.
Oh, ajungem...
Ei bine, la revedere frumusețe mică!
Nu, nu te deranja.
- Ei bine, la revedere! - La revedere!
Ia zi-i, tată, tu crezi că el a văzut, maimuțe în timpul iernii?
Cred că a văzut cel puțin una.
Lisieux! Călătorii pentru Rouen, Agincourt, Blangy,
schimbă trenul, corespondență pe același peron.
Plecarea la ora 16:18.
Și bătrânul intră într-o lungă iarnă...